"Vi kan meddele at De er opptatt på Polyteknisk Læreanstalt."
Kjære Gud Fader i himmelen.
Måtte du alltid være med min sønn Peter Andreas, -
- nå som han forlater sitt barndomshjem.
La ham aldri glemme livets alvor og plikten overfor deg, Allmektige.
La ham ikke fristes av storbyens forfall.
Måtte han aldri begjære de skatter som møll og rust kan fortære.
Som det er din vilje, skal alt som avles og fødes i mørket -
- engang bli åpenbart og få sin dom.
Amen.
Jeg hadde gjennom årene spart sammen litt penger, -
- som det var meningen du skulle ha den dagen du skulle reise fra oss.
Men nå som du har valgt å gå dine egne veier ...
... får du dem ikke.
Men en gave skal du likevel få.
Denne klokken, som jeg fikk av far dengang jeg skulle reise.
Den får du i håp om at det vil mildne ditt forherdede hjerte, -
- åpne ditt gjenstridige sinn.
Slik at når du engang vender deg bort fra fortapelsens veier igjen -
- vil du åpne ditt villedede hjerte mot oss og Herren i himmelen.
Ynkelig å se en prest jeg har kjent for strenghet, bli så sentimental.
- Du kan ikke avvise ... - Hva kan jeg ikke avvise?
Fars selvgode fromhet? Er det nådegaven jeg ikke kan avvise?
Si unnskyld for det du sa.
- Si unnskyld for det du sa! - Aldri i livet.
Slå igjen.
- Slå igjen. - Vokt deg, Peter Andreas.
- Hvorfor slår ikke far? - Vokt deg.
Vokt deg at du ikke ender som den Herren uttalte sin forbannelse over.
Siden far spår om min fremtid kan jeg fortelle -
- at jeg i dette hjem alltid har følt meg fremmed og husvill.
- Fredløs bli den som trosser Herren! - Amen!
Peter! Peter Andreas!
Her er litt til reisen. Og husk, mitt barn.
Hvis du trenger hjelp, er din eldre bror i København.
Takk, mor.
VÆRELSE TIL LEIE
Sånn ser det altså ut her. Husleien forfaller den første.
Når man snakker om Darcys lov, er det en avgjørende sammenheng -
- i proporsjonalitet mellom vannføring i jord -
- og forskjellen i nivå mellom to punkter.
Men hva består denne sammenhengen i? Ja.
Det er eksponentiell sammenheng mellom arealet og vannføringen.
En proporsjonal sammenheng. Større areal gir høyere vannføring.
Hva gjør De, hr. Sidenius?
Utarbeider et kanalsystem over Jylland som skal forbinde to hav.
Det vil forkorte skipstrafikken og forbinde de nybygde byene.
Er De gal? Midt i undervisningen?
Hvor ofte har jeg ikke bedt Dem unnlate eksperimenter?
Det blir forgreninger til myrete områder, som kan dreneres -
- nettopp ved bruk av Darcys lov.
Hør her, hr. Sidenius. Når man er så ung som De -
- skal man ikke ha annen ærgjerrighet enn å ville lære.
Forstått?
Javel.
Jeg ville høre om De hadde noe forefallende arbeid?
- Bare for i kveld. - Ja. Tusen takk.
- Suppen er ferdig. - Ja takk.
Au!
Jeg studerer ingeniørfag. Jeg trengte litt penger, -
- men dessverre hadde de bare bruk for meg i kveld.
Går De alltid og plukker opp ting?
Nei, det er til noe jeg holder på å bygge.
Hva gjorde De før, om jeg tør være så fri?
De er nysgjerrig, hva?
- Jeg var modell. - Virkelig?
- For motemagasiner? - Gi deg, tufsen.
Jeg sto modell på kunstakademiet.
Altså ... sånn ... naken?
Selvfølgelig naken.
- For menn også? - Selvfølgelig for menn.
De er altså virkelig gal. Det var ikke annet enn menn.
Det var morsomt. Noen ganger ertet jeg dem, -
- og så tok jeg på leppestift og malte øyenvippene.
Virkelig?
Forestill Dem Venezia.
Den ble en av verdens største handelsbyer, -
- nettopp fordi de utnyttet vannet og skapte et avansert kanalsystem.
Så mine beregninger skal bidra til å gjøre Esbjerg til en laguneby.
Med små elektriske gondoler som stryker gjennom Esbjergs gater -
- med de reisende og deres varer, og tollfritt, naturligvis.
Sånn, tufsen. Ikke flere ingeniørhistorier.
Se som han smiler til deg.
- Eldre menn er tiltrukket av deg. - Kan du ti stille, Nanny?
Men han er altså ikke den verste partneren.
Og tenk på alderen din, Jakobe. Du kan jo ikke leve som en nonne.
Dessuten er han velhavende. Han vil ikke ta deg for pengenes skyld.
Kan du tie stille, Nanny, og det med en gang.
Jeg likte å reise hjem hver sommer og være her med familien.
Når det ble kaldt, kunne jeg ikke komme tilbake til Sveits fort nok.
Tillat meg å spørre, frøken Salomon. Hvor lenge var De på pikeskolen?
Fem år, helt nøyaktig. Jeg fikk venninner fra hele verden.
Jakobe snakker seks språk og har eksamen i litteratur og historie.
Ja.
Hr. Ivan, jeg har latt meg fortelle at De vil oppsøke nye talenter.
- Det er meget prisverdig. - Fremtiden ligger i ungdommen.
Vårt selskap ser alltid etter investeringsmuligheter.
Og belemrer oss med uoppdragne genier du drar med hjem.
Hr. Salomon, jeg tenkte i all ydmykhet på -
- om vi kunne utveksle et par ord under fire øyne?
Selvfølgelig, hr. Eybert. Kom, la oss gå inn ved siden av.
Jeg skylder å fortelle Dem den egentlige årsaken til besøket.
Det gjelder ... Hvordan skal jeg uttrykke det?
Det gjelder mitt hjertes tilstand å gjøre.
Ville det vært ubeskjedent å be om et glass vann eller litt mer kaffe?
Agnes, er du så snill å skjenke hr. Eybert litt mer kaffe?
- Ja. - Takk.
Hvor var vi? Ja, mitt hjertes tilstand.
Nemlig. Å beære frøken Jakobe med min hengivenhet.
Hr. Eybert, min hustru og jeg har jo merket hvor det bar hen.
Og De er jo av god jødisk slekt, og dessuten en venn av familien.
La meg snakke rent ut, Eybert.
De har vel gjort overveielser angående aldersforskjellen?
Si meg, har De ikke rørt tilstrekkelig rundt i koppen?
Å ... jo.
Jeg antar De har gjort Dem tanker om min datters stilling i livet.
Og de testamentariske disposisjoner jeg har foretatt i forhold til henne.
De pekuniære forhold har på ingen måte vært avgjørende.
Det handler om mitt hjertes ...
De vet godt hvor høyt jeg verdsetter Dem, -
- så i prinsippet der har De min tillatelse.
Men til syvende og sist er det Jakobe selv som avgjør sin fremtid.
Jeg har en liten ting her som jeg tenker vil interessere Dem.
En bibel. Det er fra den presten som engang konfirmerte meg.
En meget betydelig mann, pastor Sidenius.
- De har ikke stjålet den? - Han har selv skrevet til meg her.
"Bøy deg for evig til lydighet for kirkens strenge lov."
- 15 øre. - 15 øre?
Jeg hadde tenkt meg ... Den er vel verd ...
- Unnskyld? - Ja?
- Hvem er den elegante herren? - Det er Ivan Salomon.
- Kjenner De ikke familien Salomon? - Nei.
- Kan jeg få regningen? - Så gjerne, hr. Salomon.
Unnskyld? Tillater De at jeg tar et øyeblikk av Deres tid?
Mitt navn er Peter Andreas Sidenius. Jeg studerer ingeniørfag.
Jeg hører at De ser etter folk med gode ideer, genier.
Jeg har gjort et par oppfinnelser jeg gjerne vil presentere for Dem.
- Har De noe mot at jeg setter meg? - Nei, vær så god.
Det gjelder en helt ny måte å utvinne energi på.
I stedet for å bruke dyrt kull å utnytte vinden og bølgenes energi.
Kombinert med et system av kanaler og sluser vil det revolusjonere ...
Vær så god, hr. Salomon.
Vi snakker om noe epokegjørende.
Det vil gjøre vårt land til en moderne industrinasjon.
Jeg har hørt at De er den rette mann å involvere i et slikt prosjekt.
- Er De ofte her? - Nei, jeg ...
Så kan vi snakke videre om det på et annet tidspunkt.
De må unnskylde meg. Jeg er dessverre på vei til et møte.
Du tror ikke det er sant, Lisbeth. Men han satt der midt iblant oss.
Hans elegante klær, hele hans ...
Han kommer fra en av de rikeste familiene i landet.
- Det kan være mitt livs sjanse. - Hysj, hr. ingeniør. Kom.
Forresten, Lisbeth, tror du du kunne lånt meg litt penger?
Hvordan kan jeg vite om jeg noensinne får dem igjen?
Du kan da stole på meg. Det vet du.
Jeg må kunne dra tilbake på den kafeen, -
- i tilfelle han dukker opp igjen. Det er litt viktig.
Har du tenkt på at hvis vi to slo oss sammen ...
... og fant et lite sted, så ville alt vært mye lettere?
Ja, det er da en god idé.
- Tror du du kan låne meg penger? - Ja, du kan få drikkepengene mine.
Herlig. Takk.
- God jul. - God jul.
God jul.
Det var det jeg kunne ta med. Gjestene spiste rødkålen, -
- men det er masse svinestek.
Og så mye brune poteter du kan spise. Vær så god.
Tenke seg til, vår første jul sammen.
Takk.
Tenker du på familien din, så kan jeg godt forstå det.
Nei, tvert imot. Nei, det er Ivan Salomon.
Noen ganger skulle jeg ønske jeg var rik.
- Det er du ikke, Lisbeth. - Nei, men hvis.
Da ville jeg gitt alle pengene til ditt prosjekt.
Nei, det har jeg helt glemt.
- Skål. - Skål.
For oss to.
Var det alt?
Hr. Sidenius. Der var De, hr. Sidenius.
Kom, slå Dem ned.
Jeg har forhørt meg om Dem på Polyteknisk Læreanstalt.
- Er De sulten? - Nei, jeg har ...
- En runde kaviar og champagne. - Javel, hr. Salomon.
Vel, hr. Sidenius. Sett Dem.
Sett Dem. La meg høre om Deres prosjekt.
Ja.
... nettopp en som Dem samfunnet trenger.
En som hever seg over småligheten og beviser at det unike er mulig.
Jeg beregner vannmengdene i forhold til jordarealene nå.
Hvordan man forbinder elvene med innsjøene via kanalveier, -
- så man både lager et drensystem til myrene, -
- men samtidig skaffer vann ...
Stopp. De skal komme hjem og spise middag hos oss.
Far må høre Deres geniale ideer. Skal vi være dus?
- Ivan. - Peter Andreas.
Et så stort prosjekt må forelegges oberstingeniør Bjerregrav.
Godkjenner han det, innstilles det til ministeriets tilslutning.
Det er en verdenserobrer i deg, hva?
En riktig ...
En riktig Lykke-Per.
Beklager å være sen. Jeg var opptatt med å sikre familiens fremtid.
- Du er full, er du. - Få presentere min søster Nanny.
Det er hr. Sidenius. Han studerer ingeniørfag, men er et geni alt.
Det må jeg si. Et geni. Hvordan føles det å være et geni?
Ja ...
Si meg, skal De bare stå der og glo?
Pass på så De ikke fryser fast og blir til en lyktestolpe.
Jeg bor den veien.
Jeg har invitert hr. Sidenius til middag hos oss på søndag.
Da ses vi jo igjen, hr. geni.
Husk å snu føttene hvis De skal andre veien.
Ikke glem å levere til oberstingeniøren! Det er avgjørende!
God dag. Jeg har et prosjekt til oberstingeniør Bjerregrav.
Oberstingeniøren sitter i møte. Men gi meg tegningene, -
- så skal jeg sørge for at De blir kontaktet.
Jeg hadde kanskje forestilt meg at jeg ...
- Ja. - Takk.
- Han ser på den bunken? - Ja, det gjør han.
Takk.
Sånn.
Og hvis De tillater at jeg tar tak i mansjetten ...
Sånn. Og litt på motsatt side, ser jeg.
De har sikkert også undret Dem over tilstanden til klærne mine.
Men jeg kommer direkte fra et lengre opphold i Panama, -
- der jeg sto for byggingen av et stort kanalsystem.
Spennende og ikke helt ufarlig. Det er en sånn til Dem. Vær så god.
Ja. Takk.
Det er ikke mulig.
Vet De hva? Jeg må ha lagt igjen lommeboken på hotellet.
Jeg beklager. Skulle jeg la min sjåfør komme med pengene?
Han kan være her innen en time. God dag.
De kan ikke forlate butikken uten å betale først.
Mistenker De meg for å ville snyte Dem?
Er De klar over hvem De snakker til?
God dag. Mitt navn er Peter Andreas Sidenius. Jeg har en avtale her.
De skal være velkommen.
- Skal jeg ta hatten? - Ja.
Det er denne veien.
De kan sette Dem her.
Direktør Delft. Jeg er onkel her i huset.
- Mitt navn er Sidenius. - Å ja, den unge ingeniøren.
Min søstersønn har fortalt om Dem. Lykke-Per kaller han Dem.
Tilnavnet er ikke særlig smigrende, for hva er det de sier?
Lykken er idiotens formynder.
- Har De noe imot at jeg sitter ned? - Nei.
Hun er ganske nett, min niese. Ikke sant, hr. Sidenius?
Jeg finner frøken Salomon vakker.
Til og med meget vakker.
Hun hører heller ikke til blant de alminnelige.
Men jeg forsikrer Dem. Hun tiltrekker også en hel del unge menn til huset.
Noe skjønnhet ikke formår.
Dessuten er min svoger Philip Salomon jo heller ikke uten midler.
For penger, hr. Sidenius, er magnetiske.
De små, runde metallbitene tiltrekker de dypeste menneskelige følelser -
- og bringer hjertets edle bevegelser frem i dagens lys. Har jeg ikke rett?
Vel, la oss gå inn og hilse på familien.
Takk.
Der er du. Jeg kan betro deg at du er ventet med spenning.
Far? Det er hr. Sidenius, som jeg har fortalt om.
- Hjertelig velkommen. - Og det er min mor.
- Velkommen. - Takk.
Jeg må si De bor utrolig fint, hr. Salomon.
Og for en utsøkt vin.
Og damene. Skjønne damer De er omgitt av.
Skål, hr. Salomon.
Og takk for at jeg fikk komme inn i Deres stuer.
Det er min eldste søster Jakobe.
- God dag. - God dag.
Kanskje du kunne fortelle litt om prosjektet. Far er svært nysgjerrig.
Mitt utgangspunkt er at i takt med at det moderne samfunn utvikler seg -
- blir adgang til energi avgjørende.
Nøkkelen til forsyningsproblemet er også nøkkelen til fremtiden.
Vi må gjøre oss uavhengige av dyrt kull, som ikke varer evig, -
- og i stedet utnytte de enorme energiene som fins i naturen.
Bare fortsett.
Ta for eksempel de uendelige rekkene av bølger, -
- som bruker opp sin brølende kraft langs våre kyster.
Hvorfor ikke utnytte den kraften så den kan tjene menneskeheten?
Min plan går ut på å samle bølgenes energi -
- og lede den til enorme turbiner og sende strøm ut over hele landet.
Det samme gjelder vindmøllene.
Så mye uutnyttet, hvileløs vind som bare suser over landet.
Den kan samles og bli til gavn for hele samfunnet.
Hr. Salomon kan kanskje forestille seg hele byer -
- med hus og lange gater og jernbanestasjoner og fabrikker.
Alt opplyst av elektrisk lys vi har høstet fra vinden og havet.
Det var også noe med en ny internasjonal havneby.
- Hvis man forestiller seg ... - Ja takk, det er glimrende.
Og temmelig kostbart, kan jeg forestille jeg meg.
Hvordan hadde hr. Sidenius forestilt seg at prosjekt skulle realiseres?
Tegningene ligger til vurdering hos oberstingeniør Bjerregrav, -
- som jo far kjenner, så nå krysser vi fingrene.
Takk for i kveld.
Det er spennende å høre på, men han virker som en fantast.
Han er kanskje umoden, men det feiler ikke intelligensen noe.
Særlig imponert var jeg over hans profetier om -
- at den som sitter på energien, også sitter på makten og pengene.
Men er han overhode en vi vil ha noe med å gjøre?
Virker han ikke litt uvederheftig?
Hva er det det heter? En fusentast.
Han virket direkte usivilisert. Så dere hvor mye han drakk?
Oppdragelsen virket forsømt. Alle de dårlige manerene.
- Han vokste jo opp i fattige kår. - Sønn av en prestekrage.
Det er sørgelig å se hvordan fattigdom kan vansire et menneske.
Han var ikke kjekk, sånn som du beskrev ham.
Jeg syns nå han er ualminnelig kjekk.
Jeg syns han er helt ualminnelig herlig.
- Herlig? - Ja.
Vær så god, hr. Sidenius. Da tar oberstingeniøren imot.
- Er det hr. ingeniør Sidenius? - Ja.
Gode Gud, De er jo et ungt menneske.
Vi kan jo alltids snakke om saken.
Med hensyn til bølgeturbinene finner jeg en del urimeligheter.
Men andre løsninger, som angår vindkraften, virker fornuftige.
Hvordan kom De på ideen om dette vanvittige prosjektet?
Det er et prosjekt jeg har brukt all min tid på det siste året.
Men det er faktisk noe jeg har tenkt på siden jeg var barn.
Er det Deres detaljplaner? Få se dem.
Det var noe med kanalsystemet jeg vil be Dem utdype.
- Snakk høyt og tydelig. - Ja.
Mitt prosjekt går ut på å anlegge et havne- og fjordreguleringssystem -
- og skape trafikk som kan gjøre landet til en moderne industrinasjon.
Ideen er å flytte skipstrafikken vekk fra København, -
- siden en frihavn her aldri kan bli senter for verdenshandelen, -
- siden byens beliggenhet gjør den vanskelig tilgjengelig for skip.
I stedet burde man anlegge en ny havn på vestkysten -
- som kunne konkurrere med Hamburg og Bremen.
Som oberstingeniøren kanskje ser, en slags Nordens Venezia.
Ja, De er jo i en lykkelig alder. Apropos det, unge mann.
Holdningen. Rett ryggen.
Vi ses om en uke.
- Kan jeg tre av nå? - Unnskyld?
For en kraftidiot. Maken til autoritær tulling.
"Holdning, unge mann. Rett ryggen!" Jeg kjenner melodien.
Rens neglene, be bordbønn, ikke plystre, husk å spise ordentlig.
Jeg kunne spy. Men han ba meg komme igjen om en uke.
Det er en halv seier. Det må feires.
Champagne og kaviar, naturligvis.
- Ja. - Vi drar til familien.
Er noe i veien? Det er en av byens beste restauranter.
Ja, selvfølgelig.
Det er min søster Jakobes forlovede. Eybert heter han.
... og særlig siden pikenes mor gikk bort.
Fabrikant og folketingskandidat. Jeg forstår ikke hva hun ser i ham.
Alle klokker stopper når han kommer inn i lokalet.
Men han er enkemann, og hans barn appellerer til hennes beskyttertrang.
Til gjengjeld forstår jeg ham godt.
Hun er eldst av mine søstre, og den av pikene som arver mest.
Det var meg maktpåliggende ...
- Hr. Eybert. - God dag. Peter Andreas.
Jakobe.
Frøken Salomon, så fint å se Dem igjen.
Der kan man snakke om byråkrati og inkompetanse.
Det var grunnen til at jeg startet min virksomhet, -
- som nå må regnes blant de aller største her i landet -
- innen produksjon av kloakkgods.
Vi er klare til å bestille.
- Mine herrer. Mine damer. - Vi hadde egentlig tenkt oss ...
Hva sier dere andre? Kaviar og champagne?
Hva står på menyen i dag?
Først ørretrogn med vaktelegg.
Så villfugl med asparges -
- etterfulgt av ost med selleri, og til slutt fruktdessert.
Vi tar hele registret.
- Vil De servere champagnen straks? - Så gjerne.
Per var oppe hos oberstingeniør Bjerregrav i dag.
Prosjektet er så godt som godkjent. Skrekkelig nyttig person.
Far kjenner ham. Hva sa han: "Snakk tydelig. Rett ryggen."
Du kan det bedre.
- Du er bedre. - De må unnskylde meg.
Spenningen sitter i kroppen ennå. Siste dør på høyre hånd.
- Hei. - Fornemt selskap, hva?
Jeg kjenne deg nesten ikke igjen.
Så pene damer. Og den unge mannen må være denne Ivan.
Ja, nettopp. Kan vi late som om vi ikke kjenner hverandre?
- Er jeg ikke fin nok? - Jo da. Dette er viktig for meg.
Det er viktig for karrieren. Får familien hans kjennskap til ...
Ja, dette med oss.
Hvis du kan late som om du aldri har sett meg før.
I prinsippet går prosjektet ut på å utnytte naturens egne krefter.
Uten å drive rovdrift på dem. Både med vind- og bølgemaskinene, -
- men også kanalsystemet, som kan forbinde landsdelene.
Hr. Sidenius, tillat meg å stille Dem et spørsmål.
- Vær så god, hr. fabrikant. - Av ren og skjær nysgjerrighet.
De er jo i gang med en ingeniørutdannelse, hva?
Ja.
Hvordan kan det ha seg at en ung mann som Dem, -
- av en presteslekt som går mange generasjoner tilbake, -
- velger den teknologiske veien?
- De liker kanskje ikke faget mitt? - Det virker bare motsetningsfylt.
- Vitenskapen mot troen, mener De? - Ja, nemlig.
Må det være så motsetningsfylt? Når man tenker på -
- hva ingeniørkunsten alt har betydd for menneskeheten.
Den har forkortet avstanden mellom folk ved hjelp av jernbanen.
Og telegrafen.
For ikke å snakke om hvis man utvikler maskiner som kan fly.
Tenk på hvordan den kan utlikne forskjellen mellom folk -
- og på den måten bli det endelige skrittet -
- mot vår gamle drøm om broderlig forståelse mellom folk i hele verden.
Er det ikke litt av en overvurdering, Jakobe?
Jeg er sikker på at fri bevegelighet vil bryte ned fordommer -
- og skape et gjenfødt, rettferdig samfunn, -
- der den enkelte kan leve som et frigjort og selvstendig menneske.
Å ...
Jeg har aldri tenkt på mitt fag på en så storsinnet måte -
- som De gir uttrykk for her.
Vil De ha mer vann, frøken Salomon?
Ja takk.
Ivan, det må være noe for deg.
Dr. Engelbrecht har nettopp holdt disputas om ideen sin.
For pokker. Få høre, doktor. Jeg samler på dem.
Tillat meg, frøken Salomon.
Jeg skulle ønske vi hadde hatt anledning til å snakke sammen før.
Ikke misforstå meg, men det er berikende å høre Deres kloke ord.
I det hele tatt er det berikende for meg å være gjest i dette huset.
Selv om jeg ikke kan si meg fri for å føle en viss form for ...
... underlegenhet.
Jeg føler meg fremmed for den åpne og frie måten familien lever på.
Eller bare hvordan ... Hvordan De er opptatt av -
- hva som skjer ute i verden. Noe som kan gjøre Dem klokere.
Det er så annerledes enn det hjemmet jeg kommer fra.
Der startet og sluttet man dagen med å vende seg bort fra verden.
Med bønn og en salmesang.
Kan De forestille Dem -
- at bare det å være vakker og velkledd, som De er, -
- ble ansett som noe uærlig overfor Gud.
Når jeg tenker på mitt barndomshjem, så ...
... er det alltid forbundet med skam.
Og uhygge.
Jeg verdsætter Deres oppriktighet, hr. Sidenius.
Ja.
- De skylder husleie. - Pengene er på vei.
- En herre venter Dem på rommet. - Presenterte han seg?
Han så ikke videre fin ut. Husk husleien nå.
- Eberhardt? - Unnskyld meg.
Men portnersken din mente du kom tilbake snart.
- Jeg har vært hjemme på besøk. - Jaha.
Far har plutselig blitt dårlig. Faktisk temmelig syk.
Doktoren antyder at det etter all sannsynlighet er tale om kreft.
Jeg mente du burde få beskjed. Jeg snakker på dine søskens vegne.
Vi tenkte at når du ble kjent med fars situasjon, -
- så ville du muligvis føle deg oppfordret til, -
- eller rettere sagt føle trang til å søke tilnærming.
Hva mener du?
Uten å ville blande meg i dine anliggender ...
Jeg syns du skulle gjøre alvor av å ikke blande deg i mine anliggender.
Ja. Jeg ser at det er meningsløst å snakke med deg.
- Som du vil. - Det er en ting du skal vite.
Selv om du vil ha vanskelig for å forstå det, så skal du vite -
- at det er ingen far tenker mer på enn på deg.
Han snakker om deg hver dag. De har gitt opp å påvirke deg.
I stedet håper de nå at livet en dag vil endre ditt sinn, -
- så du kan innse hva det er du skylder dem.
Og angre og forsone deg.
Skyld og anger og synd. Takk, jeg kan hele repertoaret.
Så tarvelig å bruke fars sykdom for å lokke meg tilbake til mørket.
Dere vil se at jeg underkaster meg.
Dere tåler ikke at jeg skulle klare meg godt utenfor deres verden.
Men det gjør jeg.
Så si til mannen som kalles min far at jeg ikke skylder ham noe!
Han fikk min barndom. Det må være nok!
Hva glor du på?
Du trodde du skulle få rett, hva?
Jeg finner ikke at prosjektet Deres har noen verdi.
Det er for umodent. De er også altfor ung til å gjennomføre det.
De har jo ikke engang avsluttet Deres eksamen.
Deres navn er Sidenius. De tilhører kanskje den kjente presteslekten?
Hva har det med saken å gjøre?
Kan oberstingeniøren opplyse -
- hva som er grunnen til at han endret holdning?
Jeg beklager hvis jeg har vekket falske forhåpninger.
Men jeg er sikker på at jeg med avslag faktisk gjør Dem en tjeneste.
Hele prosjektet med bølgeturbiner og vindmøller og alt det vrøvlet -
- er ganske enkelt for naivt, for barnslig.
Den eneste muligheten jeg kan se for å komme i betraktning, -
- er hvis jeg personlig involverer meg i det.
Dessverre er den muligheten fullstendig utelukket.
Javel. Da er saken hermed for mitt vedkommende avsluttet.
Takk for besøket. Det var alt.
Som gammel militærperson kan De kanskje opplyse meg om -
- hvor underdanig jeg må være før De vil anerkjenne prosjektet?
Er De gal, mann? Få inn i hodet at De har fått endelig avslag.
Nå ber jeg Dem gå.
- De vil komme til å angre det. - Truer De meg?
Hvis jeg hadde forstått hvilken forstokket gammel narr De er, -
- ville jeg aldri utsatt meg selv for denne krenkelsen. Farvel!
Hvor har du vært? Hva er det du spiser?
Kloakkvann? Kelner?
Gå til morbror Delft og få et lån.
Det er snilt av deg, men det kan være det samme nå.
- Hva mener du? - Bjerregrav avviste prosjektet.
Du skulle hørt hvordan han hånte det jeg har brukt livet mitt på.
Du er for ung, Per. Ideene dine er for radikale. Du må til utlandet.
Far har kontakt med et ingeniørfirma i Østerrike med kanalprosjekter.
Professor Pfefferkorn. De ser velvillig på at du arbeider hos dem.
Hør her. Du må vekk. Du må vekk fra Danmark.
Fra middelmådigheten. Fra Bjerregrav. Ut i verden, Per.
Få inspirasjon, luft under vingene. Se prosjektet ditt fly.
Opp med humøret. Vis dem hvem du er. Vis dem at du er Lykke-Per.
- Du har lovt å besøke oss på landet. - Jeg orker ikke.
Gi deg. Det er akkurat det du trenger.
Hele familien er der. Det blir morsomt.
Begge mine søstre er der. Begge to.
Minsanten om det ikke er hr. Sidenius.
- Frøken Nanny. - Å, hold opp.
- Frøken Jakobe. - Hr. Sidenius.
Får man ønske det unge geniet velkommen i sommerlandet?
Jeg håper ikke toget var forsinket.
Før de andre kommer, må vi få overstått en liten praktisk ting.
Ta plass.
Takk, Ivan.
Som du ser, skjer overføringen den første.
Og De bes holde regnskap for alle utgifter.
Selvfølgelig.
Det er viktig for meg at De fremfører -
- at jeg selvfølgelig anser ytelsen som et lån -
- mot sikkerhet i forventet overskudd av min oppfinnelse.
Det er notert.
Får jeg stille et indiskret spørsmål? Jeg har gjort den iakttakelsen -
- at hr. Sidenius nå endrer bane angående Salomons døtre.
At det nå er min eldste niese Jakobe hr. Sidenius beiler til.
Det ville vært urealistisk å gjøre seg noen forhåpninger -
- overfor en kvinne med så mange fortrinn.
Det pekuniære, mener De?
- Unnskyld? Nei, selvfølgelig ikke. - Nei, nei, nei.
Hvis De bare skriver under der på å ha mottatt pengene.
- Mor? - Ja?
Kan vi ikke fremskynde min og Eyberts forlovelse?
Jo, hvis det er det du ønsker. Vi har alltid respektert Eybert.
Han er jo av god jødisk familie, og far er orientert om hans formue.
Du er sikker på at du elsker ham?
Hr. Eybert gjør meg trygg, og så er han så god å snakke med.
Og jeg er bekymret for hans døtre. De trenger en kvinne hos seg.
Kunne man tenke seg at din venn sier seg villig til -
- å gi ingeniør Bjerregrav en unnskyldning?
Jo, joda. Vi kan også be tsaren av Russland om å trekke seg tilbake.
Det kan ikke påhvile en så sneversynt teknokrat -
- å avgjøre fremtiden til et så visjonært prosjekt.
- Jeg er enig. - Herregud ...
Sett ut fra et investeringmessig og samfunnsmessig synspunkt -
- er jeg svært imponert over ideene til unge Sidenius.
Kan vi utnytte de naturkreftene vi har ansett som våre fiender ...
Ja, men herregud, Bjerregrav er og blir flaskehalsen.
Han er det offisielle Danmarks tekniske ekspert.
Høyeste og eneste instans som kan innstille prosjektet til godkjenning.
Hvis Bjerregrav gir avslag ...
Hvis du tok kontakt med Bjerregrav, ville han se annerledes på det da?
La oss ta det rolig nå.
La Per dra til Østerrike litt. Ned til professor Pfefferkorn.
La oss høre hans vurdering av Per og om hele prosjektet er holdbart.
Det var ikke særlig høflig midt i en ...
- De har ikke sett i min retning. - Har jeg ikke? Jeg beklager.
Si det rett ut. Har De mistet interessen for meg?
Er det fordi De syns jeg er barnslig og enfoldig?
Hvorfor skulle jeg syns De var barnslig og enfoldig?
- Jeg har mange andre beilere. - Det er jeg sikker på.
Menn av langt bedre stand enn Deres.
Menn med langt mer realistiske planer.
Så si det rett ut. Har De mistet interessen for meg?
Nanny?
Ja, det er flott. Sånn.
Hva vil De meg? Hvorfor kan De ikke bare la meg være i fred?
Jeg har ikke tenkt på annet enn Dem.
Kan De ikke takt nok til å vite at De skal holde Dem borte fra meg?
Nei. De har åpnet noe i meg som ingen andre har gjort før.
Jeg må vite hva De føler for meg.
De er vakker.
De er intelligent. De er rik. Og jeg ... Jeg er ingenting.
Jeg tror De overvurderer Deres følelser for meg.
Jeg behøver ikke forklare mer. Min forlovelse er bestemt alt.
Hvor er barna nå?
De får bli hjemme og spille kort.
Hvor er Nanny? Hun vet da at vi skal kjøre tur.
Hvis hun er sur, så får hun være sur.
- Ja, vær så god. - Takk.
Flytter du litt lengre inn? Vel, da gjør jeg det.
Ja, kom igjen.
Ja. Takk skal du ha.
Dette minner meg på den unge svenske studenten -
- som hadde veddet på at han kunne fange en kronhjort til fots.
Etter en times jakt falt han død om. Hjertet var simpelthen sprengt.
Tror du virkelig på den historien? Jeg trodde ikke på den som gutt.
- Historien lyder troverdig. - Jaså, så De tror på den?
En mann med respekt for seg selv kan fullføre det han setter seg fore.
Uansett hva det koster.
Men den yndige hjorteslekten er utstyrt med fire lange galoppben.
Det handler ikke bare om hurtighet, men om vilje og utholdenhet.
Så De tror viljen overgår naturlovene?
Beklager at De har mistet troen på viljens kraft.
Hva mener De med det?
Ville De fått igjen troen på viljekraften hvis De så bevis?
I så fall er jeg gjerne den som gjør det her og nå.
Hr. Sidenius, sett Dem opp i vognen igjen.
Det er bare sunt å strekke litt på benene.
Tenk på hva det vil gjøre for Danmark, -
- hvis en folketingsmann fikk tilbake troen på viljens kraft.
Jeg kan ikke tillate at De løper ved siden av vognen.
Da må jeg løpe i forveien.
Ser De, fabrikant? Jeg holdt ord.
Si meg, var det et veddemål?
Jeg ble bare litt svimmel, og jeg behøvde slett ikke løpe så fort.
Frøken Jakobe, Deres blomster.
Deres blomster.
De elsker meg. Er det ikke sant?
De vil være min. Er det ikke sant?
De elsker meg.
Er det ikke sant? De elsker meg. De vil være min. Er det ikke sant?
De vil være min.
Er det ikke sant?
Ja.
Når demningen står ferdig, -
- kan vi unngå oversvømmelser lenger nede i dalen.
Og med kraftverket kan vi forsyne hele området med elektrisitet.
Det åpner helt nye muligheter for alle som bor i denne delen av landet.
God dag, min kjære venn.
Håper at du har det bra i Østerrike, -
- og at professor Pfefferkorn passer på deg.
Tiden var jo så knapp før du skulle reise.
Men selv om dagene fløy av sted, krevde kjærligheten sin rett.
Hvert øyeblikk sammen husker jeg som det lykkeligste i mitt liv.
Min kjære Per. Nå er det altfor lenge siden jeg har hørt fra deg.
Bare en eneste liten hilsen ville gjort meg så glad.
Men du er nok opptatt, kan jeg tenke meg.
Jeg ventet brev fra deg hele dagen i går.
Ble i dårlig humør, gikk i seng klokken ti -
- og hatet deg av hele mitt hjerte til klokken elleve.
Min søteste venn. Kan du ikke la ingeniørkunsten hvile litt, -
- hoppe på et tog og komme hjem fort -
- og gi meg et kyss? Bare et eneste lite kyss.
Det ville føles så fint.
Har du forresten tenkt på at du aldri har sagt at du elsker meg?
Jeg ville høre hvordan det høres ut -
- når kjæresten min sier at han elsker meg.
Men du kan jo øve til vi ses.
Så kan vi si det i gjensidig bekjennelse.
Hva er i veien med Jakobe? Så du henne ved bordet?
Stakkars. Hun er bare misunnelig for at hun ikke ble den første.
Hun er rasende over at hun ikke kan danse brudevals med sin Per i dag.
Si meg engang, var det derfor det skulle gå så fort?
- Hva mener du? - At du ville være den første.
At du aldri har tilgitt at du ble vraket.
- At du simpelthen bærer nag. - Du er full.
Konsentrer deg om dansen nå. Du tråkker på brudeskoene mine.
- Alt vel, mitt barn? - Ja takk, mor.
- Savner du ham? - Ja, selvfølgelig savner jeg ham.
Særlig i kveld.
Det er altså noe ved ham.
- Noe hva? - Ja, jeg vet ikke ...
Det er noe i det der skjulte, rotløse i hans vesen, -
- som vi ikke forstår.
Og vi har ikke engang møtt familien hans.
Vet du om de i det hele tatt kjenner til forbindelsen deres?
Per sa at han før avreisen møtte sin bror på gaten, -
- og da sa han at vi var blitt forlovet.
Du må ikke ta det ille opp, men er du sikker?
- Sikker på hva? - At du og Per passer sammen?
Om ikke hele forbindelsen er unaturlig?
Om deres status her i livet tross alt er for forskjellig?
Om hans kristne bakgrunn er i motsetning til vår jødiske tro?
Og så hans uforsonlige hat til sin slekt.
Jeg har gjort et valg, mor. Jeg elsker ham.
Ja. Vi ville bare være sikre på at du var helt overbevist.
God dag. Hvor finner jeg inspeksjonssekretær Sidenius?
- Annen etasje, fjerde dør til høyre. - Tusen takk.
- Man kan se det på dem. - Ja, en ordentlig jødetøs.
Ja, kom inn.
God dag. Mitt navn er Jakobe Salomon.
Jeg vet at Deres bror har fortalt Dem om meg.
Grunnen til at jeg oppsøker Dem, er å prøve å oppnå en forståelse.
Deres bror Per, min kommende forlovede, -
- har følt seg fremmed overfor sin familie.
Er det De som har ønsket denne samtalen om min brors forhold?
Ja.
Så min bror vet kanskje ikke at De besøker meg?
- Nei. - Jeg forstår.
Det er dessverre bare altfor sant at min bror helt siden han var barn -
- har skilt seg fra sitt hjem.
At han systematisk har forherdet seg.
Følt en sørgelig glede ved å trosse ethvert hensyn.
Også til de han skylder takknemlighet og ærbødighet.
Selv nå som far ligger for døden, ønsker han ikke å åpne sitt hjerte.
Hans løsrivelsesforsøk strekker seg også til selve dåpsnavnet.
- Jeg hører De kaller ham Per. - Ja.
Jeg vil ikke skjule hva jeg mener.
Jeg går her ut fra at De søker en åpen uttalelse.
Nemlig at også denne hans forlovelse med Dem -
- er et overlagt opprør mot hjemmet.
Peter Andreas kommer fra et kristelig hjem.
Han vet fra foreldrene at kristendommen bestemmer alt, -
- og at de ikke anerkjenner noen lykke -
- når ikke den finner sin grunn i kristen gudsfrykt.
Skulle det bety noe for Dem å vite, -
- så kan jeg si Dem så det ikke kan misforstås, -
- at hans foreldre ikke vil billige hans forbindelse med Dem.
Jeg kom hit i håp om å kunne innlede en forsoning.
Det var, forstår jeg nå, veldig naivt av meg.
Men likevel angrer jeg ikke på at jeg kom.
Unnskyld. Har det kommet post til meg?
Dessverre, hr. Sidenius. Ikke i dag heller.
Takk.
En mynt, kjære frue.
Ja, her det er altså han bor.
Hr. Sidenius. Det kom telegram til Dem.
Takk.
Er det noe alvorlig?
Det er fra min bror.
Far døde i natt.
Det var leit. Jeg kondolerer, hr. Sidenius.
De kan selvsagt omgående reise hjem.
Nei, mange takk.
Som De vil. Hvis jeg kan gjøre noe for Dem ...
- En dame vil snakke med Dem. - Det må være en misforståelse.
En fremmed. Hun kom nok med toget.
Med toget??
God kveld.
Hvordan ...
- Ble du forskrekket? - Kom inn.
Så har du savnet meg likevel.
Nå er jeg hos deg.
Å, Per, min venn. Tusen ganger min venn.
Hvorfor skrev du ikke? Jeg kunne arrangert en vogn.
Jeg var bare så usikker på om jeg skulle reise.
Men så følte jeg at jeg måtte besøke deg.
Jeg kunne ikke si noe til mor og far heller.
Så fant jeg på å si jeg skulle besøke min venninne Rebekka i Breslau.
- Men nå blir du her? - I to dager, ja.
Du må være skrubbsulten. Vil du ha noe å spise?
Morbror Delft hadde lest din fars dødsannonse i avisen.
Jeg er forferdelig lei for det, Per. Var det tungt for deg?
Nei. Det var en befrielse å ikke føle noe.
En slags frikjennelse.
Tenk hvis du hadde rukket å forsone deg med faren din.
Tatt oppgjøret med ham. Kanskje alt hadde vært annerledes.
Du og jeg skal være åpne mot hverandre.
- Vi skal ha fortrolighet i alt. - Ja.
Men jeg har en tilståelse. Nå må du ikke bli sint på meg.
Men jeg var oppe på rommet ditt i København før jeg dro.
Jeg savnet deg sånn. Jeg måtte ha noe av deg rundt meg.
Og så skrev jeg et brev til deg, men jeg fikk aldri sendt det.
Jeg har tatt det med.
"Kjære Per.
Min gode venn. Jeg kan gråte av glede over den skam jeg nå føler.
Over den uro og tvil jeg har hatt over deg.
Først nå forstår jeg hva du er for et menneske.
Hva du er laget av, hva som har gjort deg til den du er.
Din storhet er også din motsigelse.
Vokst under trykket fra smålighet og overtro.
Det unnskylder din skrøpelighet, -
- men forklarer også din enorme styrke.
Din respektløshet, din egenrådige kraft.
Nå forstår jeg endelig hvor viktig sosial rettferdighet er.
Gjennom min langsomme forståelse av deg og din bakgrunn -
- har jeg kommet til klarhet over den mørke og motvillige følelsen -
- av samhørighet med de sultne, de fattige, for lys og luft -
- for verdighet, og menneskene som kjemper for dette.
De menneskene som tilhører fremtiden."
Takk.
Det er dette som er livet, Jakobe. Et liv i frihet.
Jeg kan ikke forstå at du har reist den lange veien bare for å se meg.
Jeg reiser gjerne jorden rundt for å være sammen med deg ett minutt.
Kanskje det er nå vi skal si det.
Ja. Si hva?
Jeg ...
- Jeg ... elsker deg. - Jeg elsker deg.
Fy pokker. Den hadde jeg slett ikke sett.
Hva gjør den tingesten her oppe? La oss flytte oss.
Nei, vi sitter med ryggen til ham. Se heller på den fine utsikten.
- Kan du høre det? - Hva?
Kan du ikke høre det? Kirkeklokkene.
Vi får ikke være i fred noe sted. Det er som om det forfølger meg.
Se på den bleke mannen der. Hvordan han stiller ut sin frekkhet.
Se den tarvelige ydmykheten, hvordan han blotter sin ynkelighet.
- Jeg hater det! - Hold opp.
Når har noen våget å spytte sin motbydelighet i ansiktet ditt?
Stopp. Hold opp. Per, hva går det av deg?
Hold opp.
Stopp.
Per, stopp nå. Stopp. Se på meg.
Hold opp. Stopp nå.
- Men ... - Se på meg. Stopp.
Noen ganger føler jeg meg som bakketrollet, -
- som krabbet opp av hullet sitt for å være blant menneskene.
Og så oppdaget det at lyset var for skarpt.
Det tålte ikke solstråler, så det krøp tilbake i hulen sin.
Tilbake til mørket.
Sov. Det har vært en voldsom dag for oss begge.
- Er de glad De her hos oss? - Ubeskrivelig glad.
Her har jeg lært mer enn i all min tid på Polyteknikum.
Det er godt å høre.
Jeg har studert Deres prosjekt.
Det er noen detaljer man kan diskutere.
Særlig hva faskinbekledning og støttemurer angår.
Samt utkastet til fjordregulering med parallellverkene.
Selvsagt, hr. professor.
Men alt i alt, hr. Sidenius ...
... er jeg dypt imponert.
De eier en storartet forståelse av naturens krefter, -
- og hvordan man kan utnytte dem.
Takk, hr. Professor. Hvis De visste hva det betyr for meg ...
Jeg håper inderlig at Danmark forstår å verdsette Deres talent.
Takk.
Takk. Tusen takk.
Kjære venner og ærede gjester.
Det er en spesiell og bevegende dag for meg og min hustru, -
- idet vi har den store glede at vi kan kunngjøre forlovelsen -
- mellom vår eldste datter Jakobe og Per Sidenius.
Jeg har lyst til å si et par ord til det nyforlovede paret -
- som i dag ga hverandre sitt første offisielle ja.
Først deg, Per, min kommende svigersønn.
Du er nok det staeste mennesket jeg noen gang har møtt.
På godt og vondt.
Men mest på godt.
Når jeg tenker på hvor sta og iherdig du har holdt fast på -
- at Jakobe for alt i verden skulle bli din, -
- og hvor ubøyelig du har kjempet for ditt nasjonale prosjekt.
Du var på studiereise til Østerrike, til professor Pfefferkorn, -
- og han har satt stempel på Pers tanker og ideer som geniale.
Hva sier dere nå?
I den forbindelse vil jeg fortelle at vi har samlet et konsortium -
- av pengesterke interessenter for å gjennomføre prosjektet.
Det ser ut til at prosjektet -
- er realiserbart, utfra et finansieringsmessig synspunkt.
Lykke-Per. Jeg tror fremtiden ligger for dine føtter.
- God ettermiddag eller god aften. - Den ubehagelige mannen var her.
Han la igjen et brev til Dem.
- Jeg har bare et glass vann å by på. - Nei takk.
Men jeg forstår ikke ... Hvor lenge har mor vært i København?
Da faren din døde måtte jeg jo forlate presteboligen.
Jeg hadde ikke andre steder å dra, -
- og så ville jeg være i nærheten av Eberhardt.
Så fin du er i tøyet.
Og verdslige manerer har du også fått.
Jeg forstår på din bror at du har funnet en velstående familie -
- som betaler for levemåten din.
Eberhardt og jeg ble enige om å skåne din far, før han døde, -
- for den sorg å få kjennskap til din jødiske rikmannsdatter.
Lykke-Per, blir du kalt.
Hva er det for slags stell?
Hva var det mor ville snakke med meg om?
Du kom jo ikke i din fars begravelse.
Men du skal vite at han til det siste håpet -
- at du ville finne tilbake til ydmykhetens veier.
Han ville jeg skulle gi deg dette etter at han var død.
Det var derfor jeg ba Eberhardt oppsøke deg.
Klokken betød særlig mye for din far.
Og jeg skal fortelle deg -
- hvorfor han til det siste insisterte på at du skulle ha den.
Da faren din var ung og skulle reise på latinskole -
- forlangte hans far å få nøkkelen til kofferten hans -
- så han kunne se hva han tok med seg.
Det ble din far svært krenket over og reiste uten å si farvel.
Da han om kvelden kom frem til skolen, åpnet han kofferten -
- og fant den klokken du holder i hånden.
Og nå forsto han at det var en gave.
At det skulle være en overraskelse.
Faren din gråt voldsomt, og i anger gikk han gjennom natten -
- hele veien tilbake og falt om sin fars hals og ba om tilgivelse.
Det var den natten da han ydmyket seg selv -
- at han fant veien hjem til lyset og freden -
- og Gud Fader i Himmerike.
Glem aldri hva faren din sa.
Fredløs være den som trosser Herren.
Nå tror jeg jeg vil be om det glasset med vann.
Det er et lite kjøkken der ute.
- Og De er helt sikker? - Det er ingen tvil. De er gravid.
- Er du ferdig snart? - Ja, to minutter.
Her. Kjærlig hilsen fra Jakobe med ønske om et godt møte.
Dette har jeg ventet på siden jeg var barn, Ivan.
- Hvor mange av din fars venner? - Syv-åtte stykker.
- Hva pokker er det for en tingest? - Fraktmannen kom med den i går.
Jeg fikk laget den i Østerrike. Likner den?
På en prikk.
Folk går rundt uten å vite at det blir skrevet Danmarkshistorie.
Det er fundamentet til det nye nasjonale verket som blir lagt her.
- Det er stort. - Kvart på ti! Kom, skynd deg nå.
Hvis Danmark skal henge sammen, -
- hvis provinsen skal bli en del av det moderne samfunnet, -
- må vi gjøre opp med forestillingen om fleskets og smørets velsignelser -
- og i stedet gjøre bondesamfunnet til en del av hele nasjonen.
Derfor, som jeg sa innledningsvis, er mitt kanalprosjekt, -
- kombinert med vind- og bølgekraft, av avgjørende betydning.
Jeg lover, mine herrer, at Deres investeringer vil ikke gå tapt.
Tvert imot vil pengene, når Danmark blir selvforsynt med energi, -
- så vil pengene fosse inn.
Takk hver især for at De tok Dem tid til -
- å lytte til planene for Danmarks nye nasjonale verk.
Konsortiet her, som består av private investorer, -
- har foretatt visse beregninger, og vi er kommet frem til -
- at det ser ut til at prosjektet er økonomisk gjennomførbart.
Selvfølgelig under forutsetning av myndighetenes tillatelse.
Hr. Sidenius har vært i kontakt med samfunnets øverste representant, -
- og av personlige årsaker endte møtet temmelig uheldig.
Vi har i mellomtiden vært i kontakt med vedkommende.
Når han om et øyeblikk kommer inn den døren -
- anmoder vi hr. Sidenius om å gi ham -
- den uforbeholdne unnskyldning han forventer.
Vil du, Isak?
Vær så god.
Mine herrer ...
Men De i fullt alvor at jeg skal gi en unnskyldning?
Men for hva?
For hva? Jeg kan ikke godta noen form for formynderskap.
Jeg har utarbeidet mitt prosjekt uten noen form for innblanding.
Jeg kan heller ikke tillate at det skjer fremover.
Jeg antar at De vet at uten oberstingeniør Bjerregravs tilsagn -
- kan ikke prosjektet la seg gjøre?
Det er oberstingeniøren som har forulempet meg.
Han hånet mitt verk.
Da det er vel ham som skal gi meg en unnskyldning.
Skal jeg oppfatte det slik at De nekter å gi den unnskyldningen?
Ja. Jeg er dypt imot å skulle gi en unnskyldning -
- til en gammel, maktsyk tyrann. En visjonsløs regelrytter.
Jeg beklager.
Og det er Deres endelige beslutning?
Absolutt.
Javel, mine herrer, da er vi ferdige for i dag.
Konsortiet må anses som oppløst.
Jeg antar at ingen av herrene -
- har noen beklagelser med hensyn til møtets utfall.
Tenk deg å måtte gi en unnskyldning -
- til et sånt maktsykt, uforsonlig menneske.
- Hvem var uforsonlig? - Nå begynner du også.
Hadde det reddet prosjektet ditt, hadde det betydd så mye da?
Ja, i min verden. Jeg må si at din holdning forbauser meg.
Vil man målet, må man også midlet.
Det bekrefter for meg den sjofle forbindelsen -
- som fins mellom pengeverdenen og makthaverne.
Og det er noe du tydeligvis gir din tilslutning.
Hva mener du?
Skal jeg følge den leveregelen du gjør deg til talsmann for -
- så er jeg redd vi to har snakket sammen for siste gang.
Hva er det du sier?
Du har medfødte betingelser for å verdsette slike karaktertrekk.
Det siste har jeg overhørt.
Jeg kan bare konstatere at utfallet av møtet i dag var dypt skuffende.
Jeg kan umulig la meg kue av en tyrann i et så viktig verk.
La meg henstille til deg, Per, -
- at du heretter, i den rollen du spiller her i min familie, -
- opptrer med slik stil som påkrevd, og med anstand.
Uttrykker jeg meg tydelig nok, Per?
Javel.
Jakobe?
- Har du hørt? - Hørt hva?
Kom, Per. Kom og sett deg her ved siden av meg.
Heter din mor Kristine Margrethe?
Ja. Hvorfor spør du om det?
Hun er død, Per.
- Hva mener du? - Jeg så en annonse i avisen.
Jeg stusset selvfølgelig ved navnet. En presteenke i byen.
"Vår kjære mor Kristine Margrethe Sidenius -
- gikk i dag inn i den evige fred." Underskrevet de etterlatte barna.
- Visste du at din mor lå for døden? - Jeg visste hun skrantet.
Men ikke at hun var så syk.
Tenk deg hvilket liv hun har levd.
Med så mange barn. Med en så besværlig mann, som du har fortalt.
All den fattigdommen. Og likevel klaget hun aldri.
Jeg husker at du fortalte hun hadde sagt:
"Ikke ha medlidenhet med meg.
Ha medlidenhet med min mann og mine barn."
Det som er vekk, er vekk.
La oss snakke om noe annet. La oss snakke om deg.
Skal vi ikke dra ut på reise, Per?
Snart.
Til England. Bare du og jeg.
På en slags forlovelsesreise.
Så kan vi leve og ånde i vår kjærlighet -
- og i ro og mak planlegge bryllupet.
Jeg har også en stor nyhet, som jeg gleder meg til å fortelle deg.
Bli med til sommerhuset, Per. Gjesteværelset venter på deg.
Mor og far vil satt pris på at vi forteller at din mor er død.
Det skylder vi dem. Nå som vi nesten er i familie.
Jeg skylder dem ikke noe annet enn penger.
Det var ikke det jeg snakket om. De har aldri nevnt de pengene.
Det har jeg tenkt på.
Jeg vil ut av gjelden. Jeg vil gjøre meg uavhengig.
Altså ikke av deg, men av din families midler.
Pengene behøver ikke være noe problem for deg.
Jeg vil ikke stå i gjeld til familien din.
God dag. Jeg leter etter ekspedisjonssekretær Sidenius.
- Annen etasje, fjerde dør til høyre. - Takk.
Ja, kom inn.
- Jeg leste i avisen at mor er død. - Ja.
- Jeg trodde du var i utlandet. - Hvordan døde hun?
Signe var inne hos mor om morgenen for å stelle håret.
Så ber mor litt utålmodig Signe skynde seg.
Så lukket mor øynene og sov stille inn.
Hun har skrevet et avskjedsbrev til hver av oss søsknene.
Det er ett til deg også.
Sammen med en liten forseglet pakke.
Hun skal selvsagt begraves ved siden av far borte i Jylland.
Mors lik blir seilt over med skip herfra i morgen ettermiddag.
Først holder vi en minnestund i hjemmet omkring kisten.
Det vil selvsagt smerte oss om vi skulle savne deg den dagen.
Jeg tror det av ulike grunner er best at jeg holder meg vekk.
Min forlovede ville satt pris på å være til stede, -
- men hun ville nok ikke passet inn eller vært velkommen.
Nei, du har rett.
Peter Andreas?
Grunnet plikter i tjenesten er jeg forhindret i å følge mor selv.
Kunne du heve deg over dine egne gjenstridige følelser -
- og vise mor den siste respekten ved å følge kisten over havet?
Jeg tror du vet hva svaret mitt er.
Til min sønn Peter Andreas i Vårherre Kristi velsignede navn.
Dette skriver jeg til deg -
- for enda en siste gang før mine øyne lukkes -
- å prøve å tale til ditt hjerte.
Du er ikke på Guds veier, men jeg håper inderlig -
- at du i ditt liv viser ydmykhet og uegennyttig kjærlighet -
- overfor dine medmennesker.
- Kan jeg be om penn og papir? - Her.
Av jord er du kommet.
Til jord skal du bli.
Og av jorden skal du igjen oppstå.
For en overraskelse.
Jeg trengte litt luft etter mors begravelse. Et pusterom.
Så fant jeg ikke noe vakrere sted enn her i nabosognet.
Hvor lenge vil De bli?
Bare et par dager. Pliktene kaller, som de sier.
- Jeg kom bare for å takke pastoren. - Det er ikke noe å takke for.
Deres mor hadde jo ry som nøysomt og pliktoppfyllende menneske.
- Det er slik man husker henne. - Jeg kjente ikke Deres foreldre.
Jeg møtt dem noen ganger. Vi var jo så å si naboer.
Pastor Sidenius og jeg hadde ulik oppfatning av kirkens oppgave.
Men jeg respekterer ham i graven. Han var en nidkjær arbeider.
Hvordan er det å være tilbake i landsdelen?
Det gir blandede følelser. Jeg flyktet jo nærmest.
Men gjensynet med naturen gjør inntrykk. Mildest talt overveldende.
Det er mye livsvisdom å hente i naturen.
Vi leste jo i avisen om Deres forlovelse i København.
Sidenius er jo ikke noe alminnelig navn.
Deres kommende svigerfar er en velhavende og profilert mann.
De gifter Dem til en formue.
Ikke dårlig å slippe forsørgerplikten, hva?
Pengene var aldri avgjørende her.
Som utdannet ingeniør tjener jeg rikelig til å forsørge en familie.
Si meg engang. Et slikt bryllup, av ren profesjonell nysgjerrighet.
Altså rent kirkelig, en jødedame og en prestesønn ...
Nei, Johannes, nå går du for vidt. Å forhøre vår gjest på den måten.
Vil De smake litt hjemmebakt? Det er Inger som har vært flittig.
De skal ikke holde igjen. Ingen grunn til å være beskjeden.
- Ta for Dem. - Men da ...
Takk.
Jakobe, har du noen idé om når Per kommer tilbake?
Han sendte bare et kort telegram, og så var han borte.
- Du aner ikke når vi ser ham? - Når begravelsen er overstått.
Jeg har visse juridiske saker jeg vil ha på plass før bryllupet.
- Selvsagt, far. - Det er bra.
Jeg nyter å være borte fra storbyen.
Livet kan være ganske komplisert, kan jeg betro Dem, og anstrengende.
Men her ... Har De forresten noen gang vært i København?
Nei, aldri. Men jeg kunne godt tenkt meg å se en storby.
Å se så fine mennesker som De jo kjenner.
- Skal jeg holde hanskene? - Takk.
Deres forlovede er ikke bare meget rik, men også meget vakker.
- Unnskyld. Jeg skremte Dem visst. - Er De tilbake?
Jeg hadde noen praktiske ting.
Og så oppdaget jeg at Deres hansker lå i min lomme.
- Vær så god. - Takk. Jeg lette etter dem overalt.
- Har De lyst til å gå tur, kanskje? - Tja ...
... sluser skal sørge for tilstrekkelig vanndybde, -
- så havgående skip kan gå gjennom hele veien ned ...
- Jeg kjeder Dem. - Nei, slett ikke.
- De virker plutselig så alvorlig. - Gjør jeg?
Jeg håper ikke det er på grunn av Deres forlovede. At De savner henne.
Nei, slett ikke. Det ... Det er mer å være tilbake her.
Vekk fra alt. Det gir meg en slags hjemve. En slags lykkefølelse.
- Er De ikke lykkelig i København? - Jo.
Det er mer alt det jeg har strebet etter.
Jeg har virkelig strevd, kan jeg betro Dem.
Det har gått hen og blitt min ulykke.
Vel ... jeg får se å komme meg tilbake.
Søvnløs?
God morgen, pastor. Ja, dessverre.
- Er det kroppen eller sjelen? - Det er sjelen.
- Stengt ute, stengt inne? - Begge deler, er jeg redd.
Kom, hr. Sidenius. La oss gå litt. Fortell.
Mest av alt føler jeg meg nok sperret inne.
Jeg får ikke sove. Jeg har så mange tanker.
Jeg er forvirret. Jeg er anspent.
Er jeg på prøvelsens vei? Er det straffen som kommer nå?
Min livsstraff.
Er det Guds dom over det livet jeg lever?
Er det derfor jeg ikke kan finne ro?
Eller er det hjemlengsel?
Eller gjør min fars forbannelse meg så rotløs?
Hr. Sidenius, ikke ødelegg Dem selv med destruktive tanker.
De er selv Deres egen fiende. Kom ut av Deres fengsel.
- Ikke vær redd. Gud er med Dem. - Vær så snill å velsigne meg.
Tilgi at jeg har sviktet mor og far.
Og jeg har sviktet Ivan, og jeg har sviktet Jakobe.
Jeg vil ikke såre folk mer.
- Reis Dem opp, hr. Sidenius. - Jeg fortjener straffen.
Beskjedenhet er himmelens pris for å skaffe sjelen fred.
De har tatt første skritt på erkjennelsens og ydmykhetens vei.
Bli stående litt når jeg har gått. Gråt hvis De føler trang til det.
Nå forlater jeg Dem.
Hr. Sidenius, er det Dem?
Far og mor er ute på besøk, men jeg venter dem snart tilbake.
Vil De ha en kopp kaffe så lenge?
Nei ...
Men De er jo forlovet.
Forstår De ikke?
Si De vil bli min.
Så godt å ha deg tilbake. Jeg har savnet deg.
Jeg prøvde å overtale mor og far til å flytte hjem fra sommerhuset.
Jeg ville være i byen når du kom. Men far elsker å være ute av byen.
- Blir du med ut i kveld? - Ja takk.
Der inne blir brudekjolen min sydd.
Mer får du ikke vite. Den blir svært enkel og elegant.
Jeg har hentet billettene til England. Vær så god.
Først tar vi toget til Esbjerg, og deretter båten til Harwich.
Og det er bare du og jeg på forlovelsesreisen.
Jeg gleder meg så mye. Gjør ikke du?
Er du ikke spent på den store nyheten jeg har å fortelle deg?
Du virker så alvorlig.
Er det din mors begravelse du tenker på?
Ja, selvfølgelig. Men Jakobe ... Det er noe vi må snakke om.
Hvis det er bryllupet, insisterer far på at du kontakter ham.
- Han vil treffe deg og advokaten. - Ja.
Takk.
Nei, det er mer alvorlig enn det.
Hør her ...
Du er det mest fullkomne menneske jeg noen gang har møtt.
Du har betydd utrolig mye for meg. Ingen har betydd så mye for meg.
Men nå står vi overfor et stort valg.
Den største beslutningen. Men jeg har i det siste ...
I det siste har tenkt på ...
... om vi virkelig tilhører hverandre.
Og om vi noen gang har tilhørt hverandre.
Om ikke alt fra starten har vært en idé fra min side.
- Fra din side? - Ja.
Om det ikke har vært en stor feil fordi jeg insisterte sånn.
Så i det siste har jeg tenkt ...
... at vi nok er for forskjellige.
Og at vi ... kanskje aldri ville bli lykkelige sammen.
- I det lange løp. - Og det tror du ikke?
Jeg tviler.
Ja, så derfor er det nok også best -
- at vi avslutter dette her.
Også før det har skjedd noen større skade.
Så du opphever forlovelsen?
Det gjør meg vondt, Jakobe. Det gjør meg fryktelig vondt.
Hvordan ... Hvordan kan du snakke om ...
Hvordan kan du snakke om vårt forhold som noe -
- som bare har eksistert fordi du har villet det?
Som om jeg aldri har elsket deg?
Forstår du ikke at jeg har holdt på å gå til grunne -
- av kjærlighet og lengsel etter deg?
Kanskje du ikke vet hva det vil si å elske et annet menneske.
Kanskje fordi du bare kjenner den negative side av lidenskapen.
Selvopptattheten og innbilskheten.
Der ser du selv. Vi er for forskjellige.
Ikke sant?
Hvorfor kan du ikke si det rett ut som det er?
Jeg ber deg inn i det siste å være ærlig.
Har du møtt en annen?
Du sier det jo selv. At vi er for forskjellige.
Du skal si sannheten, Per.
Jeg ville hatt respekt for deg hvis du var ærlig mot meg.
Så tilstå at du er forelsket i en annen.
Lurer på hva de snakker om. Hun ser ikke glad ut.
Det er vel dette trekket en Sidenius har.
At dine innerste forkrøplede følelser skal være så høytidelige.
Vårherre bevares.
De dekker jo bare over din egen forfengelighet.
Din umodenhet.
Jeg forstår at du er sint, Jakobe.
Jeg forstår det virkelig, og jeg er lei for -
- at det må slutte på denne måten. Det er jeg.
Nå slipper jeg i det minste å bære ditt barbariske etternavn.
Kanskje du kunne hilse din far at jeg selvfølgelig akter -
- å betale tilbake hver krone av det lånet han har gitt meg.
Med renters rente, naturligvis.
Anna? Vil du sørge for å returnere brevene til hr. Sidenius' adresse?
Ja takk, frøken Salomon.
Vil du sørge for å sette inn annonsen i Berlingske Tidende?
"Philip Salomon og hans hustru meddeler at Deres datter Jakobes ...
... forlovelse med ingeniør P.A. Sidenius er opphevet."
- Er det en spøk? - Nei, dessverre ikke.
Hvorfor har jeg ikke hørt noe om det?
Hva med prosjektet hans? Hva med investeringen vår?
Han har underskrevet en kontrakt med tilbakebetalingsbetingelser.
Som sikkerhet for lånet -
- vil jeg tilby patentene for mine vind- og bølgemaskiner.
Jeg ser gjerne at lånet blir utbetalt snarest, hvis det er mulig.
Jeg skal ikke prøve å anslå verdien av Deres maskiner, -
- men det påvirker situasjonen at det er blitt oppmerksom på -
- at Deres forlovelse med frøken Salomon er opphevet.
Som overordnet forretningsprinsipp innlater vi oss aldri på noe -
- der det ikke foreligger bankmessig sikkerhet.
Så dessverre ser jeg meg ikke i stand til å imøtekomme Deres anmodning.
Mor?
Ja, min pike?
Husker du at jeg ville besøke min venninne Rebekka i Breslau?
- Ja? - Jeg vil gjøre alvor av det nå.
Men jeg har ikke penger til reisen. Kan du be far om litt hjelp?
- Når vil du reise? - Så snart som mulig.
Kanskje allerede i morgen.
Det er derfor du har vært så vanskelig å nå inn til.
Har jeg? Det må dere unnskylde.
Vet noen om det? Ikke din søster eller Ivan heller?
Den eneste som vet det er Rebekka.
- Hun har kontakt med en god lege. - Du skal ikke bry far med det.
Jeg sørger for penger til reisen og alt det koster å få ordnet det.
Så må du sørge for å hvile ordentlig ut etterpå.
Og hvis noen spør sier vi at du trengte å reise litt.
Hvordan har De tenkt å gjennomføre prosjektet nå?
Uten Salomon? Uten børsens og bankenes og industriens menn?
Og hva med Bjerregrav? De er jo forrykt, menneske.
- Hva med et mindre lån? - Hva skulle det brukes til?
Jeg står i gjeld til Salomon og har et forstående bryllup i Jylland.
Jeg skal ikke ha noe å gjøre med noe lån.
Jeg kunne ikke forstå at De ikke lenger er Salomons svigersønn.
Hvordan kan et ambisiøst menneske gi avkall på så store muligheter?
Jeg kan fortsatt ikke begripe det.
Jakobe?
Jeg vil gjerne di den unnskyldningen -
- jeg ikke fikk gitt Dem før, hr. oberstingeniør. Unnskyld.
Saken er den at jeg er i økonomiske vanskeligheter.
Nå appellerer jeg altså til oberstingeniørens forståelse.
At De kanskje enda engang vil vurdere prosjektet mitt.
Gjerne under Deres veiledning, for å presentere det til interesserte, -
- som kanskje kunne gi meg et lite forskudd.
Jeg er redd det er for sent, hr. Sidenius. Takk for besøket.
De husker meg kanskje fra da jeg var fattig. Som tidene skifter.
Saken er den at jeg skal ekte en velhavende baronesse fra Jylland.
Jeg skal forlate byen og kunne godt kvitte meg med disse tingene.
Hvis De kjenner etter, er dressene laget av fineste italienske ull.
Jeg gir tre kroner for dem.
Bysten kan også inngå. Den er utført av ...
Den er umulig å selge, og bøkene er på tysk.
Det er ingen som kjøper tyske bøker.
- Tegningene her er også med. - Jeg kan ikke selge brukt papir.
Nei, og veien til Gud er prøvelsens vei.
- Jeg aner ikke hva De vrøvler om. - Vet De hvem De snakker til?
Det skal jeg fortelle Dem.
En Guds sønn. Et geni!
Husk at det som avles og fødes i mørke, skal åpenbares og få sin dom.
Behold Deres usle mammon, men vokt Dem -
- at han ikke utgyter sin forbannelse over Dem.
Er det ikke unge ingeniør Sidenius?
Det er lenge siden. Er det noe jeg kan gjøre for Dem?
De kunne kanskje be Jakobe komme ned på gaten.
Hun er bortreist.
I en lengre periode, er jeg redd for.
Hvordan i allverden er det De ser ut, menneske?
Husker De vår første samtale?
Lykken er idiotens formynder, og hellet sorgens far. Tja.
Hovmod står for fall.
Bort til mor.
Lise?
Det ser fint ut. Hagbart?
Sånn. Nei.
Stå ordentlig. Rett deg opp. Rett deg opp.
Fint. Hei, neglene, du.
Ja. Den andre hånden.
- Bra. Og så retter du ryggen. - Ja, far.
Inn med armene.
La oss som apostlene ønske hverandre -
- at Vårherre Jesu Kristi nåde, Guds vår Fars kjærlighet -
- og Helligåndens samfunn må være og bli med oss alle. Amen.
- God dag, Jakobe. - Eybert.
- Det var lenge siden. - Ja, virkelig.
- Du har vært bortreist. - Vi har åpnet kontor i Tyskland.
Så pikene snakker flytende tysk. De hilser.
Det var godt å høre. Du må hilse tilbake mange ganger.
Du må unnskylde om jeg trenger meg på.
Men du skal vite at jeg har lagt alle skuffelsene bak meg.
Tiden leger alle sår, som de sier. Jeg har tilgitt alt.
Hvis du ikke finner meg for påtrengende, vil jeg spørre deg -
- om du kunne ha lyst til, naturligvis når det passer deg, -
- at vi dro på konditori sammen?
Eller spiste middag ute, du og jeg.
Kjære Eybert.
Du har alltid vært så snill og omtenksom og hensynsfull.
Kunne vi ikke prøve igjen, Jakobe?
Du hadde sikkert også blitt den kjærligste ektemann.
Men vi ville aldri blitt lykkelige sammen, for jeg elsker deg ikke.
Faen til flying, da.
Aller først, Per. Hvordan går det med fremtidsprosjektet ditt?
Jeg legger siste hånd på et prosjekt om en ny havn i Esbjerg, -
- som skal bli sentrum for europeisk skipstrafikk -
- med dokker og verft og pakkhus.
Hvordan har du tenkt å realisere det?
Nå er myndighetene hverken til å hugge eller stikke i.
Jeg forstår. Og hva ellers?
Når du ikke driver med fremtidsvisjonene dine.
Jeg hjelper til her hjemme. Ellers fordyper jeg meg i mine tanker.
Nå er det jo engang sånn, Per, -
- at et lite hjem som ditt og Ingers med tre barn er dyrt. Ikke sant?
Regninger som skal betales, som ikke blir betalt.
Jeg nevner det fordi jeg ikke kan fortsette å forsørge dere.
Jeg kommer for å finne en løsning. Dere har åpenbart pengesorger.
Jeg vil frabe meg noen innblanding fra din side.
Jeg vil anmode om å bli forskånet for den tonen.
Jeg kom for å finne en løsning på forsørgerplikten din.
Hør her, Per. Jeg støtte på unge proprietær Brück i går.
Han hadde hørt om ingeniørferdighetene dine.
Han er steinrik og skal gjøre noe med elvereguleringen på godset, -
- så jeg foreslo at han tok kontakt.
- Velkommen, hr. Sidenius. - Takk.
Min kone Inger, men dere kjenner visst hverandre.
Javisst, siden barnsben.
- Velkommen, Inger. - Takk. Deilig å være tilbake.
- Skal vi gå litt? - Endelig. Hvis De vil ta dette.
Et simpelt dreneringssystem er kanskje en for liten oppgave -
- for en ingeniør av Deres format, hr. Sidenius?
Jeg er veldig glad i å hjelpe til i det lokale.
- Ser De muligheter, hr. Sidenius? - Ja, absolutt.
Med et par omlegninger kan man senke grunnvannsspeilet, -
- så all sur myrjord kan dyrkes opp til åkerland.
Det vil kreve kraftige pumper, men de kan drives av møller.
Mellomstore møller. En per pumpestasjon.
Jeg hadde helt glemt at engen går helt ned til sjøen.
Ville De hatt noe imot at jeg tok med barna hit en dag?
Nei. Selvfølgelig.
De kan bade og fiske så mye de vil.
Robåten er til for det samme.
God dag.
Har du vært her hele dagen?
Fryser du?
For noen fine fletter du har. Har du flettet dem selv?
Vær så god. Velbekomme.
- Kan jeg hjelpe til? - De kan gi barna en brødbit.
- Vær så god. - Velbekomme.
Vær så god.
- Unnskyld, men hvem er De? - Jeg bare kom forbi.
- Jeg heter Jakobe Salomon. God dag. - Vet De hvor De befinner Dem?
- Nei, faktisk ikke. - Dette er KFUK.
De forstår kanskje hvorfor vi ikke kan tillate folk med Deres tro her.
Med min tro?
KFUK er en kristen forening. Indremisjonen.
- Vær så god. - Velbekomme.
Det forstår jeg. Beklager.
Det er disse som styrer vindretningen på den.
Når vinden blåser dreier vingene sånn, -
- og det skaper elektrisitet, som kan lage strøm.
Forstår du det? Akkurat der. Nei ...!
Hagbart, nå har du ødelagt den! Se hva du gjør!
Slutt å være så klossete. Og så .
Du sier unnskyld til far!
Hagbart, si unnskyld til far nå.
Hagbart! Du skal komme tilbake og si unnskyld til far nå!
- Sover de små? - Ja, Ingeborg og Lise snorksover.
Hagbart klager over litt vondt i magen.
Han sovner vel snart.
Kan du ikke la være å snakke så hardt til ham?
Han er en følsom liten gutt.
Ja.
Han er en klok liten gutt som savner faren sin.
- Blir du med i seng? - Nei, jeg leser ferdig avisen.
- God natt, vennen. - God natt.
Jeg vet at jeg har skuffet dere ved ikke å stifte familie og få barn.
Men i stedet vil jeg, som vår tradisjon påbyr, -
- hjelpe de svake som er i nød.
Derfor vil jeg opprette en fattigskole her i København.
Jeg vet at det vil koste meg hele formuen om er tiltenkt meg.
Siden jeg ikke har noen å etterlate den til, -
- kan jeg ikke finne noen mer meningsfull måte å bruke den på.
- Frøken Salomon? Vi er klare. - Da kan dere komme bort til meg.
Og de små foran.
Vi skal litt den veien. Så rykker vi som et lite tog.
Da tror jeg vi er der. Se på den flotte herren.
Se inn i kassen her nede foran. Ser dere den? Stå helt stille.
En potet, to poteter, tre poteter. Det var flott.
Barna ser aldri mor og far, for de arbeider hele dagen.
Når dagens skoler mest av alt minner om straffeanstalter, -
- eller barna kommer galt ut og behandles brutalt av et politi -
- som sender dem på fattiggården.
Eller når presten som kunne gitt dem et godt ord med på veien -
- bare snakker om dommedag og helvete, -
- hvordan skal de da kunne utvikle nestekjærlighet -
- og bli skikkelige mennesker?
Skolen må føres tilbake til sitt opphav som en alternativ skole.
Som et asyl, et fristed.
Jeg har sett hvordan dårlig oppvekst kan vansire et menneske.
Det viktigste var å skape et sted som kunne bryte den sosiale arven.
Kom inn, Hagbart.
Mor sa jeg skulle si god natt.
Ja, kom inn.
Jeg har laget denne for å ha knekket den andre møllen.
Takk, gutten min.
Du er vel ikke redd for far, er du vel?
Vi to skal nok finne ut av det sammen, hva?
Skal jeg gå?
Hvorfor det?
Du virker som om du helst vil være alene.
Jeg forstår at du har det tungt, men kan du ikke snakke med far?
Kanskje han kan hjelpe deg å søke trøst hos Gud.
Uansett hvor jeg har søkt ham har jeg bare funnet meg selv.
For den som har funnet seg selv er Gud overflødig.
Hva er i veien med deg, Per?
Det fins mennesker som dras mot ulykken.
Som bare kan oppleve frigjøring i håpløshet og ensomhet.
Hva er det du sier, Per?
Noen ganger tenker jeg at det ville vært best hvis jeg ikke var her.
Du må love meg at du ikke synker ned med meg.
Per ...
- Der har vi jo fødselsdagsbarnet. - Så fine dere er.
- Gratulerer med dagen, Hagbart. - En pakke fra meg.
- Da bukker man og takker. - Takk.
God dag.
- Gratulerer, Hagbart. Med ham. - Da bukker man og sier takk.
- Takk for invitasjonen. - Det var fint at De kunne komme.
Bli med inn.
- Det kan være noe i den gutten. - Så fint været er.
Det er en fin fødselsdagsfest.
- Nå kommer eplekaken. - Vær så god og gratulerer, Hagbart.
- Det ser godt ut. - Kan du øse opp selv?
Kanskje Brück kan hjelpe deg.
Jeg har fått båten på vannet. Har du lyst til å komme og ro, Hagbart?
Det høres deilig ut, hva? Far, skal du ha litt kaffe?
- Send ned tallerkenene, så ... - Er det godt?
- Jeg kunne også godt tenkt meg litt. - Skål, gutten min, og gratulerer.
Og tusen takk, alle sammen. Takk for gavene.
Gratulanten må ha oppført seg pent, med det fine været vi har.
Det har han. Han har vært eksemplarisk.
Inger, jeg må gå et øyeblikk.
Jeg glemte å si til slusefolkene at de skal ...
Må du gå akkurat nå?
- Kan det ikke vente litt? - Jeg er snart tilbake.
Er det nok nå?
SOGNEPREST J P SIDENIUS
Jødisk rikmannsdatter har åpnet fattigskole
S-O sier "so".
S-Ø sier "sjø".
Frøken Salomon? Jeg har et brev til Dem personlig.
Takk skal De ha.
- Så kom du likevel. - Så lenge det er siden.
Det er altså sånn du lever. Her midt ute i villmarken.
Jeg har ... følt meg ...
... fremmed og rotløs hele mitt liv.
Men her ute ...
Der har jeg endelig blitt meg selv, fullt bevist.
I min gudløse ensomhet.
Uten den, Jakobe, ville jeg vært et halvferdig menneske.
En Sidenius alle mine dager.
Så nå føler jeg meg frigjort.
Jeg har jo fulgt ditt liv. Jeg hørte du var blitt syk, men ikke alvorlig.
Det er kreft. Legen har ikke gitt meg så lang tid igjen.
Jeg har satt på kaffe. Vil du ha kaffe?
Men fortell litt om København.
Vi har snakket mye om deg, Per.
Tross alt oppstyret dengang -
- er far og Ivan enige om at du gjorde det rette.
Jeg er sikker på -
- at verden en dag innser hvor stort og nødvendig ditt nasjonale verk er.
Det var også en ting jeg ville spørre om, Jakobe.
Om prosjektet, modellen min, kunne få stå på skolen din?
- Til litt inspirasjon for barna. - Ja, selvfølgelig.
Selvfølgelig skal den stå der.
Den egentlige grunnen til at jeg ba deg komme var ...
Jeg ville gi deg dette.
Mitt testamente, der skolen din er innsatt som universalarving.
Du kan se det her. Det er 12 600 kroner.
Ikke noe stort beløp, men det er det jeg har klart å spare sammen.
Og så ville jeg høre om ...
Om du ville se deg i stand til å motta gaven.
Hvorfor skulle jeg ikke kunne ta den imot?
Selv om vi to var veldig forskjellige ...
... er jeg ikke sikker på at jeg egentlig forsto din natur.
Så jeg er enda mer takknemlig for gaven.
Såret jeg deg veldig?
Jeg ville ikke gjort noe annerledes i mitt liv, Per.
Jeg føler det tvert imot som en stor lykke at jeg lærte deg å kjenne.
Både ved gleden og sorgen du var skyld i ...
Først da fikk livet mitt riktig mening.
Den skolen jeg har bygd opp -
- er ikke bare like mye ditt verk, som det er mitt.
Den har på en måte blitt vårt felles barn.
Takk.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2018